Kaptajnens log, stjernedato 45494,2:
Vi undersøger en serie signaler, som tyder på liv i Epsilon Silarsystemet.
Vi er på sensorafstand.
Kriskovs udlæg plejer at blive mødt af et el-Mitra modtræk.
Jeg har jo taget begge tårne.
De overså muligheden, så nu er Deres konge sårbar.
- Lad os se. - Som De vil. Skak.
Interessant. De har fundet på et helt uventet modtræk til mit træk.
Min konge bliver skakmat i syv træk.
Data. Skak handler ikke kun om trick og træk-
- men også om intuition.
De er sandelig en udfordring.
Tak. Men tro ikke, komplimenter lader Dem slippe for væddemålet.
De skylder mig en samarisk solnedgang-
- lavet på traditionel vis...
...som kun De kan lave dem. - Jeg holder min del af aftalen.
Løft armen ud til siden.
- Kan De ikke mere? - Desværre.
- Hvad tror De? - De skulle have lagt Dem fladt ned.
- Det lyder rimeligt. - Drej hovedet til venstre.
De har forstrakt ledbåndene. Men det kan vi klare.
Husker jeg rigtigt, så jeg Dem sidste gang-
- da De sprang fra Himmelklipperne på Sumiko 4. Holodækprogram 47 C.
Dengang burde jeg have trukket knæene op.
Som læge anbefaler jeg poolen på Cirrus 4. Den er sikrere.
Navigatorerne har beregnet den samme rute i årevis.
- Jeg har fundet en bedre måde. - Broen.
Diskuter ændringerne, inden de ændres.
Havde jeg spurgt...
Så havde jeg måske sagt ja.
Sagen er, at jeg ikke fik chancen.
Det her handler om, at De prøver at gøre mig til Deres officersideal.
Vores regler ændres ikke, blot fordi Ro Laren ønsker det.
Vi får et signal ind. Vi har et mindre rumfartøj forude.
- Det ligner ikke noget, vi kender. - Det er inden for synsvidde.
- Analyse, Worf. - Ingen våben. En livsform om bord.
- Praj fartøjet. - Intet svar.
Vi bliver scannet.
Det ligner ikke andre sensorer. Skal vi aktivere skjoldene?
Nej, vi... begynder med at vise vores gode vilje.
Scanningen har samme frekvens som vores optiske datanetværk.
- De vil måske ind i vores computer. - Intensitet øget med 1.500 procent.
Aktiver skjoldene.
En samarisk solnedgang lavet på traditionel vis.
- Hvor er den smuk. - Jeg håber, De nyder den.
Jeg håber, De nyder den.
- Signalet gik igennem skjoldene. - Computerne lukker ned.
- Undvigemanøvre. - Roret reagerer ikke.
Hvad skete der?
Hvad fanden?
- Jeg ved ikke, hvem I er. - Heller ikke jeg.
Jeg kan ikke huske... hvem jeg er.
Rummet, den yderste grænse.
Dette er stjerneskibet Enterprises rejser.
Dets fortsatte mission er at udforske nye verdener.
Finde nyt liv og nye civilisationer.
Dristigt betræde ukendte områder.
- Vi er vist alle i samme båd. - De mener på samme stjerneskib.
- Hvem er vi? Og hvad laver vi her? - Jeg er vist pilot.
Vi kommer ikke ud af stedet. Roret er dødt.
- Men De ved, hvordan det bruges? - Ja.
- Det panel har med taktik at gøre. - Ja.
Faserenergi, indtrængningskontrol, torpedostyring. Men de virker ikke.
Vi har stadig visse evner. Vi kan styre skibet.
Men vores identiteter er slettet eller undertrykt.
Vi er på broen.
Det er formodentlig vores skib. De er vist vores leder.
Det er ikke sikkert, Jeg er også dekoreret.
Det vigtigste er ikke, hvem der er leder.
Vi må vide, hvem vi er, og hvorfor vi er her.
Hvordan skete det? Hvad ligger der bag?
Hvem står bag det her? Jeg får nogle sensorudslag.
Scanningen er vist standset. Der er vist metal foran os.
- 17 kilometer herfra. - Metal fra et andet skib?
Vi har måske kæmpet mod det.
- De slettede måske vores hukommelse. - Vi skød og udslettede dem.
Men er det sandt, kan der være flere skader.
Computer. Tilstandsrapport.
- Ingen stemmegrænseflade. - Slet ingen grænseflade.
Jeg har noget.
- Jeg er kommet ind i systemmapperne. - Kan vi få en tilstandsrapport?
Atmosfæresystemet er normalt på hele skibet.
Navigation og motorer ude af funktion.
- Og kommunikationen? - Helt aflukket.
- Vi kan ikke sende et nødsignal. - Hvis vi kendte modtageren.
Har vi intern kommunikation?
- Det har vi nu. - Lad os prøve det.
Skibet må have en besætning. De husker sikkert stadigvæk.
Vi må være på vagt. Der kan være fjender om bord.
Broen her. Vælg en repræsentant fra gruppen og aflæg rapport.
Bliv, hvor I er. Forhold jer i ro.
- Det var jo til stor hjælp. - Tilstandsrapport?
- Gad vide, om alle har det sådan. - Det her gør ondt.
- Hvordan føles det nu? - Tak.
Jeg tænkte slet ikke. Jeg vidste, hvordan den virkede.
Så ved jeg i det mindste, hvad jeg laver her.
Hvad med mig? Jeg er en patient i badedragt.
- Det siger ikke meget. - Nej, det gør det ikke.
Har De noget tøj, jeg kan låne?
Bare indtil jeg finder poolen.
Alle har ladet høre fra sig.
Der er mere end 1.000 om bord. Alle har mistet hukommelsen.
Jeg har netop tjekket vores forsvarssystem.
Vi har ti faserbanker, 250 fotontorpedoer...
...og et stærkt skjoldnet. - Vi er på et krigsskib.
Herfra er der adgang til resten af skibet.
Det bliver det næste skridt. De vigtigste områder først.
Teknikken, dæk 36. Jeg er på vej.
Vi må koordinere vores indsats først.
- Jeg må gøre noget. - Ja, men skal der gøres noget...
Ja. Jeg... Jeg har det ikke godt. Jeg hader, når jeg ikke har kontrol.
Vi må stole på hinanden, hvis vi skal klare det her.
- Ja. - Vi vil afsøge skibet.
Ja. Begynd.
Jeg går med. Jeg vil tjekke hovedcomputeren og få kontrol.
Jeg er i det optiske datanetværk. Jeg kan tjekke alle systemer.
Warp- og impulsmotorerne fungerer. Også våbensystemet.
Alt ser ud til at virke. Bare vi kan få gang i dem.
Teknikkens computer er dernede.
Våben, fremdrift og skjolde er vigtigst. De kan angribe igen.
Vi tjekker besætningen på dæk fem-10. Prøv at finde personalefilerne.
- Vi behøver navnene. Held og lykke. - I lige måde.
Vi finder ingen sårede. Færger og teleporte fungerer.
Men ingen om bord ved, hvem de er.
Teknikken prøver at få adgang. Vi må have kampberedskab.
Inden vi forbereder os til kamp, må vi finde logbøgerne.
Så ved vi, hvem vi er, og hvad vi laver her.
Det er jeg ikke enig i.
Det vigtigste er at være kampklar.
Teknikken her.
Jeg har genvundet kontrol over navigation, våben og kommunikation.
Udmærket. Nu er vi klar.
Ja, men til hvad?
- Faserne fungerer. - Vi har fuld kontrol over våbnene.
Vi burde tjekke alle systemer.
Så må vi lukke systemet ned. Vi bliver forsvarsløse.
Vi må kunne stole på systemet, så vi må vide, om det virker.
Computeren blev skadet. Nogle processorer kan være ude af drift.
Kør diagnoseprogrammet.
- Hvad har De fundet, doktor? - Folks hjerner giver sære udslag...
...men hippocampus er uskadt. Minderne er kun blokerede.
Kan man få adgang til minderne på anden vis?
Det håber jeg. Jeg ville gerne se et normalt billede til sammenligning.
- Kan vi få besætningens journaler? - Vi kører et diagnoseprogram lige nu.
- Kapaciteten er begrænset. - Journalerne bliver næste prioritet.
Det her er mit kvarter, antager jeg.
Hvis det er nogen trøst, er det ens for alle, så bliv her.
Det var dette dæk. Hvad bliver det næste skridt?
- Et stort rum forude: messen. - Lad os gå.
Hvad havde De gjort, hvis det var normalt?
Noget morsommere end at afsøge hele skibet.
På holodækket ville jeg kunne finde et interessant program.
Sikken skuffelse. Behøver De et holodæk for at more Dem?
Hvem herinde lod høre fra sig?
- Har De fundet noget vigtigt? - Nej, men to ting er underlige.
Bartenderen er en kunstig livsform.
Vil De have noget? Noget at drikke?
Nej tak. Er Deres hukommelse også væk?
Databaserne, der identificerer mig, fungerer ikke.
- De ville sige noget. - Jeg har en evne, andre ikke har.
Jeg fornemmer andres følelser meget stærkt. Det kan næsten...
- Er der noget galt? - Nej... De virkede bekendt.
- Husker De mig? - Nej, jeg ved ikke, hvem De er.
- Men... der er noget bekendt. - Broen her.
Vi har adgang til personalefilerne. Kom straks til broen.
Vi er på vej.
Giv mig en biografi over dem, der har ansvaret på skibet.
En fuldstændig biografiliste er ikke tilgængelig.
- Er der nogen liste? - Manifestet er tilgængeligt.
Bedre end ingenting. Giv mig det.
Øverstbefalende: Kaptajn Jean-Luc Picard.
Førsteofficer: Keiran MacDuff.
Andenofficer: William Riker.
Strategisk officer: Data.
Cheflæge: Doktor Beverly Crusher.
Rådgiver: Deanna Troi.
Teknikchef: Geordi La Forge.
Sikkerhedschef: Løjtnant Worf. Rorgænger: Fændrik Ro Laren.
MacDuff, bed de andre officerer på listen om at komme på broen.
Den næste opgave bliver at få information om skibets mission.
- Bed strategiofficeren om hjælp. - Han er i messen som tjener.
Kaptajn.
Jeg beklager min opførsel.
Jeg antog en vis... myndighed. Det var uberettiget.
Worf. Alle gør deres bedste i en svær situation. Glem det.
Vi har ikke gennemsøgt alle filer, men vi har fundet en hel del.
Fartøjet hedder Enterprise. En del af Det Forenede Planetforbund.
Forbundet er i krig.
Med den lysiske alliance-
- folkemordere, som har villet udradere os i årevis.
Stjerneflåden tror, lysierne har et nyt våben, som giver dem en fordel.
14 Forbundsfartøjer er taget til fange.
Besætningen holdes som fanger på Lysia.
- Hvad ved vi om våbnet? - Vi tror, de bruger energibølger.
Enten plasmabaserede eller via forstyrrelser af underrummet.
Våbnet ødelægger computersystemet og besætningens mentale funktioner.
- Det skete for os. - Ved vi noget om vores mission?
Vi er her. Vi skal ind i lysisk område og udslette hovedkvarteret.
Det er det her. Nervecentret for hele den lysiske militæroperation.
Vores computersystem blev udsat for store skader.
Vi får måske ikke korrekt information.
Vi må få det bekræftet af vores hovedkvarter.
- En radiobesked kan afsløre os. - Flere tusinde liv kan stå på spil.
Vores ordrer byder os at opretholde radiotavshed.
Vores mission er en del af et forsøg på at afslutte krigen.
Der er flere fartøjer, der følger en kompliceret plan.
Vi er operationens omdrejningspunkt.
Udsletter vi ikke hovedkvarteret, mislykkes hele indsatsen.
Han har ret. Valget er oplagt.
MacDuff, læg en kurs mod lysiernes hovedkvarter.
Det her er Deres kvarter.
Tak for hjælpen. Vil De med ind?
Kan De genkende noget?
Det er, som om det tilhører en anden.
Intet føles rigtigt. Det rum her, skibet...
Først og fremmest den krig, vi kæmper.
En krig føles aldrig rigtig.
Det er vel sandt.
- Hvad er der? - Den samme følelse.
De virker bekendt. De og intet andet.
Kan De huske noget særligt om os?
Det ved jeg ikke.
Det er mere følelser, jeg husker. Følelser, jeg forbinder med Dem.
- Behagelige følelser, håber jeg. - Ja.
Alt det her gør mig lidt nervøs.
Vi har alle været igennem meget i dag.
Det har vi sandelig.
Vi ses i morgen. Godnat.
- Hej. - Jeg er ikke det forkerte sted.
Jeg kunne ikke lide indretningen i mit rum.
Desuden tror jeg, at jeg tilbringer det meste af min fritid her.
Jaså.
Så meget, at vi to kunne være gift.
Vi kunne også hade hinanden.
Ret ophidsende, ikke?
- Vi fortryder måske det her. - Fortryder hvilket?
Er De ikke lidt indbildsk?
Jeg kunne ikke lide indretningen i mit rum.
- Vi skal måske bytte rum. - Eller se, hvad der sker herinde.
- Og hvis jeg snorker? - Hvorfor skulle du sove?
- Vi har passeret den lysiske grænse. - Sænk farten. Trekvart impulsfart.
Worf, fortsæt med scanningen.
- Hvornår er vi ved hovedkvarteret? - Med nuværende fart om 37 timer.
Der er et fartøj forude.
- Kan De identificere det, Data? - Det er en lysisk destroyer.
Et fartøj med disruptorer og 53 besætningsmedlemmer.
Den er inden for synsvidde.
De øger hastigheden. De vil imødegå angreb.
Undvigemanøvre delta. De følger vores manøvrer.
- Lad faserne. Aktiverede. - Vent.
Vores ordre var at udradere alle lysiske krigsskibe.
Det ved jeg. Taktisk analyse, Data.
Skibet har minimale skjolde. Disruptoren er kun på 2,1 megajoule.
- De slår ikke Enterprise. - De kontakter os.
- Åbn en kanal. - Nej. Deres nye våben.
Det slettede vores computere og hukommelse. De gør det via radio.
Det er muligt.
Ellers vil de tale. Vi bør svare.
- Skibet prajer os igen. - Den chance kan vi ikke tage.
Lysierne sender ikke mere. De lader disruptorerne.
- De sigter på os. - Aktiver skjoldene.
Kaptajn?
Besvar ilden.
- Skibet er udslettet. - Fasthold kursen. Trekvart impuls.
Godt gået, kaptajn.
Lysiernes hovedkvarter hørte fra krigsskibet.
- De er i fuldt beredskab. - Vi bør bruge en vilkårlig kurs.
Så undgår vi forfølgelse.
Missionen lykkes bedre, hvis vi kunne huske.
Jeg fandt mange tilfælde, som ligner vores.
- Alle blev helbredt på samme vis. - Ville det virke på os?
Det håber jeg. Man øger aktiviteten midt i hjernen.
Korttidshukommelsens synapser bruges til langtidshukommelsen.
Jeg begynder, når vi får journalerne.
Det er farligt uden dem.
Data og jeg fik problemer, da vi ville skaffe journalerne.
Men vi får dem sikkert. Det tager højst tre timer.
Underligt. Der er stadigvæk en firewall.
Det er en slags afbræk. Jeg omskriver underrutinen.
De var en god bartender. Vi kunne bruge flere som Dem.
- Ja. - Hvorfor er De den eneste her?
Jeg har selv undret mig over min unikke status i besætningen.
- Kom De frem til noget? - Der er flere muligheder.
Jeg kan være fra en planet beboet af en kunstig livsform.
En fælles kultur, jeg ikke kender.
- De blev måske bygget til skibet. - Det har jeg også tænkt på.
Alle Forbundets skibe har måske en som jeg om bord.
Er det korrekt, ser I måske ens ud. En standardandroide per skib.
Det er også muligt, at jeg er den eneste. I så fald er jeg ensom.
Vi kan få fat i informationen nu. Selve filerne er meget skadede.
- Rapporterne om missionen er væk. - Som oplysningerne om besætningen.
Og lægejournalerne.
Kom ind.
- Jeg er rastløs. Må jeg være her? - Ja.
- Hvad er der galt? - Alt.
Hver gang jeg tænker på krigen eller missionen, gribes jeg af panik.
Ingen af os trives med denne krig. Men vi må fuldføre missionen.
Jeg har prøvet at finde ud af mere om William T. Riker.
- Hvad fandt De ud af? - Han er for eksempel musiker.
- Imponerende. - Jeg blev selv overrasket.
- Hvad opdagede De mere om Riker? - Han motionerer og bestiger bjerge.
Han kommer fra noget, der kaldes Alaska. Elsker eksotisk mad.
Og han ferierer på planeten Risa.
- Ode til Psyche af John Keats. - Åbn den.
"Til min elskede Will. Deanna."
Det forklarer måske de kendte følelser.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal tro.
Kom ind.
Rådgiver.
- Forstyrrer jeg? - Nej.
- Jeg var bare på besøg. Vi ses. - Ja. Tak, skal De have.
Farvel.
- Og hvad drejede det sig om? - Vi diskuterede alles situation.
Godt, for jeg har en følelse af, at jeg plejede at blive jaloux.
Det er mærkeligt, at skaderne er så specifikke.
Alle personlige filer er forsvundet. Det, der kan forklare, hvem vi er.
- Næppe et tilfælde. - Som med vores hukommelse.
- Evnerne er der, men intet andet. - Sådan virker lysiernes våben.
Skal De bruge journalerne for at behandle os?
- Det er farligt uden. - Den risiko må vi løbe.
Han har ret. Jeg melder mig frivilligt.
Mærkeligt. Mellemhjernens aktivitet er uforandret.
Den burde øges.
Vi prøver med større båndbredde. Øg til 30,1.
Øg også frekvensen med 33 procent.
Der er noget galt med programmet.
- Keiran. Keiran. - Jeg har det fint. Bare rolig.
- Hvad skete der? - Det ved jeg ikke. Noget gik galt.
Sikke et held, vi ikke mistede Dem.
Virker noget af det? Husker De mere om Dem selv?
- Nej. Beklager, doktor. - Tilbage, hvor vi begyndte.
Kom ind. Værsgo at tage plads. Sæt Dem.
Jeg er bekymret for vores mission.
- Om den lykkes? - Nej.
Jeg gad vide, om det er rigtigt.
Det har jeg også tænkt på. Vores overordnede ved, hvad de gør.
- Vi kan ikke bekræfte ordrerne. - Og ikke ignorere dem.
Men jeg kan heller ikke ignorere-
- at vi var meget større end det fartøj, vi mødte.
Al information, som kunne kaste lys over noget, er væk.
Det er som at få et våben i hånden og få ordre til at skyde en fremmed.
Jeg må have en moralsk sammenhæng for at retfærdiggøre det.
Og det har jeg ikke.
Jeg kan ikke bare parere ordrer. Jeg vil vide, om det er rigtigt.
Også jeg. Det ville være bedre, hvis der var svar på alt.
De kan jo glemme vores mission, indtil vi kan huske igen...
Jeg må vide det: Er det rigtigt at trække krigen ud?
At lade flere tusinde dø for vores moralske ubehags skyld?
Kom ind.
- Løjtnant. - De ville tale med mig.
Med eller uden minder er det oplagt, vi er født til kamp.
- Mere end de andre. - Det har jeg også tænkt på.
Det er måske derfor, vi er på det fartøj her.
Enterprise har videnskabsfolk, lægelige specialister, teknikere.
Vores kaptajn er sikkert en stor diplomat.
Men vi to er krigere.
Det her er ikke rette tid til diplomati.
De tænker på kaptajnen.
Jeg vil fuldføre vores mission. Vi skal sejre.
Vi kan snart befinde os i en kritisk situation.
Vor missions succes kan afhænge af en hurtig beslutning.
Tøver vi, dør vi alle sammen. Og de, der regner med os, dør også.
Vi må ikke lade det ske.
Det var alt.
- Vi er inde i det lysiske system. - Gå ned på kvart impulsfart.
- Hovedkvarteret ligger forude. - Fuldt beredskab.
Forbered et angreb, Worf.
Der er flere objekter forude. 29 meter lange og ubemandede.
Det er vagtkapsler, som forsvarer hovedkvarteret.
- Der er 47 af dem. - Taktisk analyse, Data.
- De har lasere og minimale skjolde. - Ikke meget kraft i dem.
Maksimal kraft i forskjoldene. Sigt på dem. Gør klar til affyring.
Skjoldene aktiverede. Fasere fastlåst på mål.
Fuld impuls. Styr lige igennem.
- Vi er igennem. - Det gik for nemt.
Vi har ikke mødt nogen krigsskibe endnu.
Lad torpedoer og fasere.
- Vi nærmer os hovedkvarteret. - Data. Søg efter forsvar.
Ingen fartøjer. Ikke flere kapsler.
- 55 sekunder til skudafstand. - Fasere parate. Torpedoerne lades.
Hvad er deres forsvarsevne?
De har fire laserkanoner og 39 kobolt-fusionssprænghoveder.
Skjoldenes effekt er 4,3 kilojoule.
- En fotontorpedo burde række. - Data. Hvor mange mennesker bor der?
15.311.
Vi er inden for skudvidde. Jeg venter på Deres ordre.
- Det her er forkert. - Vores styrker stoler på os.
Hvordan kan en dødsfjende være så underlegen?
Deres skibe kan være på vej. Vi må angribe!
Jeg skyder ikke på forsvarsløse. Worf, kontakt lysierne.
Overhør den ordre. Jeg overtager kommandoen. Affyr alle våben!
Worf.
Kaptajnens log: Vi er på vej til stjernebase 301.
Dr Crusher har hjulpet de fleste i besætningen til at huske igen.
Lysierne har identificeret MacDuff som en satarrier.
En race, som har ligget i krig med lysierne længe. Jeg har...
...dybt beklaget lysiernes tab af skibe og besætning.
MacDuff havde jo evnen til at ændre hjerner og computere.
Hvorfor skulle han bruge Enterprise?
Satarriernes våben er så svage som lysiernes.
En fotontorpedo, og krigen var slut.
Sådan gik det næsten.
- Jeg forstyrrer vel ikke? - Nej.
- Jeg ville gerne tale med Dem. - Sæt Dem.
Jeg er glad for, jeg traf jer.
Når man ikke kan huske, hvem man selv eller andre er...
Vores rådgiver siger, at så gør man det, man altid havde lyst til.
- Sagde hun det? - Det er rent psykologisk.
De skal ikke tænke mere på det.
Som jeg ser det, har vi haft noget, vi kan mindes for evigt.
Jeg er lidt forvirret.
Er De stadig forvirret i morgen, ved De, hvor mit kontor er.